DUBAI 4. juli 2003
DET AMERIKANSKE KONSULAT
Hvor lenge hadde du tenkt å la meg vente?
Unnskyld?
-Jeg holder på å dø der borte. -Hvor?
Ved Ben Franklins potetsalatpaviljong.
Beklager. Burde vi kjenne hverandre?
Absolutt. Vi burde. Vi gjør det ikke, men vi burde.
-Ray. Ray Koval. -Theresa Corrado.
-Hyggelig å møte deg. -Ja.
-Gratulerer med uavhengighetsdagen. -Til deg også.
Jeg vet ikke om det er kneet eller noe, men jeg er litt forvirret.
Jeg trodde vi flørtet med hverandre.
Nei. Beklager. Kanskje du er full.
Nei, nei. Om jeg var full, ville jeg lagt an på deg.
For en lettelse.
Om jeg var full, ville jeg sagt hvor vakker du er
og hvor sprøtt det er at du står her helt alene.
Jøss. Er du alltid slik?
Nei. lblant høres jeg slik ut, men dette er definitivt annerledes.
-Hva er det som er så annerledes? -Jeg vet ikke.
Det var vel det jeg kom bort for å finne ut.
FEM ÅR SENERE...
-Tuller du? -Jeg er helt seriøs.
-Bak meg? -Han svingte med oss på 6th.
Hvis dette er et spill dere leker for å beholde spenningen,
må jeg si at det er litt teit.
Dette er ikke noe spill, Ray. Det er ekte.
Som jeg sa, dette er god, gammeldags spionasje.
Moskva-regler. Gatespioner.
Hvor langt bak meg?
Cirka tre meter bak. Han må ha funnet oss i sentrum.
Og du kjenner denne fyren?
Jeg har sett ham før. Helt sikkert fra Burkett & Randle.
Disse folkene tar såpe og barberskum veldig seriøst.
Da går vi vel til plan B.
Sett i gang.
-Hva har han på seg? -Blå pologenser og grå jakke.
Det var kult. Veldig bra.
Han jobber ikke alene, så hvis vi skal befri deg,
må vi lage litt bråk her oppe på hjørnet.
Vil du blokkere eller angripe?
Jeg tror fremdeles du kødder med meg.
Bestem deg, Ray. Blokkere eller angripe?
Eller kanskje du bare vil finne ut om jeg er verdt pengene.
-Gi deg. -Angripe.
Herregud!
Se deg for. Dette er New York.
La meg hjelpe deg.
Se hvor du går!
-Hei, er du der? -Hva er det du gjør?
Problem.
-Jeg trodde du var i posisjon. -Jeg er det. Jeg var det.
Vi er to minutter unna.
-Vi er avslørt. -Hva snakker du om?
Møtetidspunktet må endres.
Nei, det går ikke.
Vi er avslørt. Bare gå din vei.
Hør her. Jeg vet hvordan det er. Ny på laget, seriøst prosjekt,
du vil gi et godt inntrykk.
Hallo? Ray?
Husker du meg?
-Selvsagt. Vi... -Lenge siden, ikke sant?
-Jo! -Der tok jeg deg.
-Beklager, jeg bare... -Bare hva da?
Det står stille for meg.
-Godt forsøk. -Unnskyld?
Litt profesjonell høflighet ville gjort dette mindre pinlig.
-Hvordan kjenner jeg deg? -Hvordan du kjenner meg?
Jøss! Det er tøft. Dristig spilt.
Jeg har tenkt mye på hvordan dette ville bli,
hvor det ble, hva jeg skulle si og hva du ville si.
-Men jeg trodde aldri... -Jeg er så lei meg.
Vil du virkelig gjøre det slik?
Du forveksler meg med en annen.
Jeg vet ikke.
Jeg er ikke god med navn, men jeg burde. Jeg prøver.
Jeg er god på ansikt, kanskje en M minus.
Det jeg er best på, er folk jeg har ligget med.
Det har tradisjonelt sett vært et sterkt område.
Jeg vet ikke hvem du tror jeg er, men...
Du forfører meg og ligger med meg,
og så doper du meg og ransaker hotellrommet mitt.
Og det sykeste er at det siste jeg husker før jeg sluknet
var hvor godt jeg likte deg.
Du ser ikke gal ut,
og derfor roper jeg ikke
-på en sikkerhetsvakt nå, men... -Utrolig at du inntar denne holdningen.
Vent. Er dette en spøk?
Aner du hvilke vanskeligheter jeg fikk på grunn av deg?
Har jeg vunnet noe?
Jeg våknet neste morgen, dro tilbake til konsulen
og la meg langflat for å få en kopi av gjestelisten.
Brukte det neste døgnet på å finne ut
om du jobbet for Mossad, Syria eller Russland.
-Hvilken av dem ble det? -Jobber du fremdeles for ClA?
Nå tror jeg vi er ferdige.
Det amerikanske konsulatet i Dubai, du og jeg, 4. juli 2003.
Finn noen andre du kan plage.
-Røde, hvite og blå drinker. -Hold deg unna meg.
Jeg hadde knestøtte, du hadde tåringer. Første gang jeg så dem.
Jeg skriker om du følger meg.
Jeg tok ferietid for å finne deg! Fem år.
Og hver gang jeg ble evaluert...
-Siste advarsel. -...trodde jeg de skulle
vise et bilde av deg og si:
"Noe du vil fortelle om Dubai, Ray?"
-Du trakasserer meg! -Så hvem i svarte er du?
Å, nei. Du?
-Du er leverandøren. -Er du kontakten min?
-Du oppfører deg som om jeg burde beklage. -Vær så god.
Du var et oppdrag. Du er voksen og visste hva du gjorde.
Jeg ser det har vært tøft for deg.
En saksbehandler fra Ml6 tar med seg en fremmed dame fra en ambassadefest
til hotellrommet sitt hvor han har en usikret dokumentmappe
-med egyptiske luftforsvarskoder. -Ba de deg ligge med meg?
Jeg trengte kodene, og jo mindre tid med deg, jo bedre.
-Herregud. -Hvordan havnet du i dette prosjektet?
-Og du er muldvarpen. -Hvem hyret deg?
-Utrolig. -Hvordan fikk du jobben?
Hør her. Den dagen jeg sluttet i Ml6,
tryglet 15 store selskap om tjenestene mine.
Da valgte du feil. Men det er du vel vant til.
-Jeg har et møte om 1 2 minutter. -Hvor er leveransen? Gi den til meg.
-Glem det. Jeg jobber ikke med deg. -Unnskyld?
Tror du jeg lar deg være kontakten min?
-Dette er for stort for deg. -For stort?
Jeg har jobbet i Jemen, Aten og Kairo.
Jeg har blitt forfremmet og dekorert overalt.
Be Duke sende en annen.
Du kan sikkert finne veien i en skobutikk,
men jeg jobbet 1 2 år i feltet.
Hvor lenge har du jobbet for Equikrom?
-Lenge nok. -Hvor lenge?
Tre uker.
Tre hele uker? Og hver dag også?
Jeg har jobbet skjult i 1 4 måneder for Burkett & Randle.
Jeg er nestleder for kontraspionasje. Jeg er helt inne.
Så saken er at jeg har fortrinnet her. Du er budet.
Og det eneste jeg gir deg, er en beskjed.
Si til Duke at jeg aldri vil se deg igjen.
Jeg lever av å lede feltagenter. Det er bare to måter å gjøre det på.
Enten gir man dem blomster,
eller så henger man dem ut av vinduet.
Du er kanskje så vant til å ha beina i lufta at du ikke innser det,
men situasjonen din er opp ned, snuppa.
Jeg eier deg.
-Du har 10 sekunder på å slippe meg. -Eller så er du ikke vennen min lenger?
Jeg liker denne jobben. Jeg liker pengene og arbeidstiden.
Så jeg går ingensteds, og det må du tåle,
for hvis du nevner at du ikke vil jobbe med meg igjen,
at vi har møttes før eller at du tror at en annen kan gjøre jobben bedre,
hvis jeg blir erstattet av en hvilken som helst grunn,
ringer jeg de dustene hos Burkett & Randle
og forteller at de har en spion for Equikrom i sikkerhetsavdelingen sin.
Synd hvis de siste 1 4 månedene var bortkastet, ikke sant?
Så hvor er pakken min?
Si til Duke at det er dette han har ventet på.
-Roter du til dette, ødelegger jeg livet ditt. -Jeg trodde du hadde forsøkt det.
Vil du prøve å beklage en siste gang?
VASKESÅPE
Brukett & Randle Del av livet ditt siden 1849
Greit. Takk.
Hva sa hun, helt nøyaktig?
Hun sa: "Si til Duke at det er dette han har ventet på."
-Vil du gjøre det? -Sett i gang.
Rolig. Bare trekk det ut.
-Langsomt. -Duke.
Kom igjen.
Rolig, Pam, ikke riv det. Forsiktig.
-Slapp av, Duke. -Bare...
Gjør nytte for deg. Finn fram Tullys fingeravtrykk.
Jøss. Se på dette.
Er dette den store?
-Jeg må ringe Garsik straks. -Ja.
Kom igjen. Jeg må ha en sikker linje til Equikrom.
-Hvordan går det? -Bra. Med deg?
Plasser tommel på bioskanner
Adgang autorisert Ta dagskort
-Houston. Dette var i helga. -Hvem er de?
Forskere på parfymelaboratoriet der, når de ikke langer ecstacy.
Spor det.
Geoff K. Zurnigher Markedskoordinator
Markedskoordinator for gulvvoks på Vestkysten.
Kom tilbake fra lunsj fredag og leverte inn oppsigelsen sin.
-Uventet? -l høyeste grad.
Tre unger på privatskole, refinansierte nettopp huset
-og kona har hjerteproblemer. -Ja vel.
Få tak i økonomiske opplysninger, telefon, e-post og konas prognose.
Paul D. Verlawn - visedirektør Engangsartikler
Visedirektør for engangsartikler. Ringte søndag,
mistet den bærbare PC-en sin på flyplassen i Denver.
Hvorfor ser han så kjent ut?
En mappe med salgsprosjekteringer ble stjålet fra ham i fjor.
-Er dette han som kjøpte båten? -Samme mann.
-Ja vel. Få en gruppe til å overvåke ham. -Jeg sendte dem i morges.
Vi sitter i et møte.
Nå? Alle?
Sa de hvorfor?
Tully kommer ned.
Han vil samle alle i etasjen om fem minutter.
Men du har en full timeplan i dag, Dick.
Noe har skjedd.
Du har markedspresentasjonen for flassjampoen klokka 15.00.
-Avlys den. -De er her.
Utsett til i morgen.
FoU-gruppa fra Tyskland for neglelakk klokka 15.45.
Nytt tidspunkt.
Telefonkonferanse om superbleier
-klokka 16.15. -Ta den opp.
Tallene for den nye nesesprayen kom inn.
-De ville ha 15 minutter rundt... -Avlys!
Og tannkremen. Og bilvoksmiddagen. Avlys alt sammen.
Få se på meg.
Det burde være en bil til her.
Ja. Ny plan. Du blir med dem.
Alle drar. Kom igjen. Kom dere ut og overbevis, folkens!
Kjør! Kom igjen. Stikk!
Ut! La den gå. Jeg kjører.
Dette begynner å se bra ut.
Jeg ser ikke forskjell. Hvilken er den nye?
Denne.
-Dette er 16. -Det er samsvar.
Håndskrift, Boris?
Hundre prosent. Det er Howard Tully.
Greit, Burkett & Randle, her kommer vi!
Folkens?
Duke? Jeg er låst ute. lgjen.
Ja, jeg står rett utenfor.
Selvsagt er det meg! Hvem andre har dette nummeret?
For alle pengene jeg bruker på dette,
kunne du ha gitt meg en kode jeg husker.
Her!
Hva i svarte er dette?
Hvorfor er vi her?
Vi er her i dag fordi reglene har blitt forandret.
Vi er her i dag fordi integriteten har blitt så misbrukt og maltraktert
at den bare er et forslitt minne.
Vi er her fordi det ikke lenger er nok å ha de beste ideene,
den beste produksjonen eller de beste kanalene for produktlevering.
"Vi er her i dag fordi vi befinner oss i en verden hvor dobbeltspill og tyveri
"daglig tar plassen til nyskaping og standhaftighet."
"Daglig tar plassen." For noe drittpreik.
Og det kommer fra en som kjøpte en dynge for å kunne gå gjennom søppelet vårt.
Jeg tror historien bak alle vellykkede foretagender
kan reduseres til noen få besluttsomme øyeblikk.
"Det er øyeblikk i alle produkters historie
"hvor plasseringen av ett enkelt..."
...hvor plasseringen av ett enkelt molekyl kan være forskjellen
mellom triumf og katastrofe.
Hvem skriver med fyllepenn nå for tiden?
Herre min skaper. Hvor pretensiøst er det?
Dette rommet, hele dette programmet,
ble opprettet i påvente av et slikt øyeblikk.
Dere er de beste på deres felt.
Dere ble valgt på grunn av det, og betalt og behandlet deretter.
Men dere har aldri blitt testet på den måten dere skal testes nå.
"Burkett & Randle skal introdusere et nytt produkt
"i svært nær framtid."
Og selv om jeg ikke kan avsløre dette produktets natur,
tro meg når jeg sier at bare ved å annonsere utviklingen av det...
"...vil B&R få en dramatisk ny posisjon helt fremst på det globale markedet."
Jeg behøver ikke forklare til noen i dette rommet
hvorfor dette produktets omfang, detaljer og selve eksistens
må beskyttes så grundig.
Jeg forventer deres beste de neste dagene,
og jeg lover dere, hvis vi alle er fokuserte og vaktsomme,
vil vi alle...
"...lykkes."
Hva i helvete har han der borte?
Dick? Ikke forsvinn nå.
Dick!
Vi må være positive. Se deg rundt.
Det er derfor vi er her.
Da du kom til meg, den første samtalen, dette er resultatet.
Det var derfor vi bygget opp denne enheten.
-Jeg vet hva han gjør. -Dick. Dick!
Se på meg. Vi har en god avdeling her.
Ja. Vi er så forberedt. Vi er så klare til å sette i gang.
Bare si ifra, så går vi på med alt vi har, Dick.
-Vi river dette i fillebiter. -Han venter på riktig tidspunkt, Duke.
-Nei. Feil. Vi fikk et pusterom her. -Kaller du dette et pusterom?
Jeg har en aksjonærkonferanse om ni dager.
Han tenker ikke på det.
Har du gått fra vettet? Det er alt han tenker på.
Og tro meg, om han har en kniv, kommer han til å bruke den da,
for det ville jeg gjort! Ja.
Nei, jeg ville ventet til han var midt i en stående applaus.
Jeg ville ventet til han var så overveldet av publikums beundring
at han ikke engang ville hørt sine egne cojones
gå rett i bakken!
Herregud, han kommer til å knuse meg.
Be folkene dine om å ikke legge ferieplaner.
-De vil vite hvorfor. -Da er de i feil bransje.
Hvordan planlegger vi om vi ikke vet hva vi beskytter?
Jeg vet ikke. Anta at det er alt.
B&Rs hovednettverk er ugjennomtrengelig.
Vi har brukt de siste 10 månedene på å undersøke det.
Uten noe framskritt.
Krypteringen og systembevissthetskodene
er taktisk sett tilsvarende dem vi brukte i Pentagon.
Den gode nyheten er de 200 kopimaskinene B&R kjøpte forrige måned.
Vi besøkte salgsstedet
og justerte en av dem litt før den ble levert.
Kall denne Gjenferdet.
Den er ikke rask, den er ikke enkel, men med denne enheten
kan vi kapre signaltrafikk
uten å etterlate oss noen elektroniske spor.
Akkurat nå hacker vi en kopimaskin på personalavdelingen deres.
Vi kartlegger fremdeles, men vi har innsyn i 12 enheter allerede.
B&Rs forsknings- og utviklingsenhet i Westchester
har ikke lansert et større produkt på markedet siden 1997.
På tross av det, prioriterte vi å overvåke dem.
Først måler vi trafikkvolumet
og kvaliteten på bilene på den parkeringsplassen.
Deretter sporer vi opp aksjeporteføljene og huslånavdragene
til alle på stedet.
Til slutt overvåker vi hyppigheten av handling på lnternett
og pornosøk innenfra det laboratoriet.
Aksjeverdiene er redusert, pornosøk har økt og det er mange ledige parkeringsplasser.
Ingenting foregår der.
Vi er sikre på at uansett hva dette nye produktet er,
kommer det utenfra selskapet.
Straks dette møtet er over,
går vi gjennom hvert eneste oppkjøp B&R har gjort de siste 18 månedene.
Vi finner det.
B&R-bygget er svært godt sikret.
Like vanskelig for oss som nettverket.
Vi undersøkte stadig hele bygget,
men fånyttes.
Så gjorde vi en stor oppdagelse. Reiseavdelingen er ikke i det store bygget.
De er fire kvartaler unna, og det bygget er helt annerledes.
-Svært enkelt og grunnleggende. -Ja, det er en gullgruve, Dick.
De tar seg av alle B&Rs forretningsreiser,
så alle privatfly, biler, båter, hotell og all innkvartering går gjennom dem.
Guttene har noen gode ideer om hvordan vi kommer oss innenfor.
Svært enkelt og grunnleggende.
ROMA For 2 år siden...
Jeg sverger på at hun var så stor.
Nei, jeg bare tuller.
Ikke begynn med det igjen. Oversett det.
-Du tuller alltid. -Nei, jeg er veldig seriøs.
Kommer straks tilbake.
Hei. Husker du meg?
-Ja, jeg... -Der tok jeg deg.
-Beklager, jeg bare... -Bare hva da?
-Det står stille for meg. -Ikke prøv deg.
-Unnskyld? -Kan jeg foreslå noe?
Litt profesjonell høflighet ville gjort dette mindre pinlig.
-Hvordan kjenner jeg deg? -Hvordan du kjenner meg?
Jøss! Det er dristig spilt.
Jeg har tenkt mye på hvordan dette ville bli,
hvor det ble, hva jeg skulle si og hva du ville si,
-men trodde aldri... -Beklager. Jeg...
Vil du virkelig gjøre dette?
Du forveksler meg med en annen.
Jeg er ikke god med navn, men jeg burde. Jeg prøver.
Jeg er god på ansikt, kanskje en M minus.
Det jeg er best på, er folk jeg har ligget med.
Det er tradisjonelt sett et sterkt område.
Jeg vet ikke hvem du tror jeg er, men...
Du forfører meg og ligger med meg,
og så doper du meg og ransaker hotellrommet mitt.
Og det siste jeg husker
var hvor godt jeg likte deg.
Beklager. Jeg kan ikke...
-Hva? Synes du dette er morsomt? -Nei, jeg...
Nei, beklager. Det er bare det...
Men forføre deg? Deg?
-lnnrømmer du det? -Jeg...
-Jeg bare... Nei, jeg... -Du får ikke lov til dette.
-Du kan ikke le av det. -Det...
-Dette er uakseptabelt. -Du har rett.
Det er ikke morsomt. Seriøst. Fullstendig.
-Og det er ikke på grunn av deg. -Hva i helvete betyr det?
Det er spenningen. Nerver. Nervøs latter, selvsagt.
Kneet ditt. Jøss. Bedre nå?
Ja, med støtten og alt det der. Det så veldig vondt ut.
Kneet mitt er helt fint. Takk.
Aner du hvilke vanskeligheter jeg fikk på grunn av deg?
-Det kan jeg tenke meg. -Er det alt du har å si?
Og at jeg er lei meg.
Det ser jeg.
Jeg vet ikke hva det er med latteren.
Nerver. Masse skyldfølelse. Og anger.
Anger. Mange ting.
Jeg antar du vet nå at jeg
jobbet for byrået, så slik er det.
-Dette er noe dritt. -Ja.
Vi var under stort press da.
Dette er fullstendig utilfredsstillende.
Hva hadde du i tankene?
Når det gjelder hevn, mener jeg.
Det har gått tre dager. Jeg kan ikke rydde rommet når ingen åpner.
Greit. Jeg skal ta meg av John og Yoko. Gå tilbake til arbeidet.
Hei.
Hva er det?
Oppgjøret.
llle?
Vi har vært forferdelige.
Hvor ille?
Vi har vært veldig forferdelige.
Vi er gode til det.
Verdt det?
l høyeste grad.
l aller høyeste grad.
-Herregud. -Hva er det?
Det er...
Klokka er 1 2.15. Hva skjedde med vekkingen?
Jeg ba om vekking.
Herregud! Dette er ikke sant. Dette er ikke dagen å miste vekkingen på.
Herlighet! Jeg kan ikke tro at jeg ikke ble vekket.
Jeg skulle ta et fly klokka 10.30.
Jeg skulle landet i Geneve nå.
Du sa det sikkert til meg. Jeg husker det bare ikke.
Nei. Jeg kunne ikke. Det er gradert.
Ja, jeg skulle vært i Kairo for to dager siden.
-Du sa London. -Poenget er at jeg ga blaffen.
Og ingen ringte i morges?
-Du var her. -Jeg sover tungt.
Sier du at jeg tok telefonen uten å si ifra til deg?
Når bestilte du vekkingen?
-l går kveld. -Hvor var jeg?
l badekaret.
-Vi var der sammen. -Da jeg hentet is.
Mens jeg ventet?
Ufattelig at de ikke ringte.
Du snek deg ut av badekaret for å bestille vekking!
Dette er et femstjerners hotell. Hvordan kan dette skje?
Velkommen til ltalia.
Jeg sa at det var gradert. Jeg behøver ikke forklare dette til deg.
Dette slår i hvert fall Dubai.
-Hva? -Jeg er fremdeles på beina.
Der. Ser du? Der er det.
Ser du etter egyptiske luftforsvarskoder,
-har jeg dem i sokkene nå. -Jeg visste det.
Du kommer visst aldri over det.
Jeg er redd det er gradert.
-Tror du at jeg lurer deg? -Det er sprøtt, ikke sant?
Føltes dette som et oppdrag? Tre dager? Alt dette?
Hva var målet? Liggesår?
Kanskje du ikke ville ha meg i Kairo i går.
Det er så trist.
For det var nøyaktig det jeg tenkte.
At kanskje du lurer meg og avbestilte vekkingen.
At dette kanskje er hevn for det som skjedde i Dubai.
Så tenker jeg hvor forferdelig det er at jeg tenker slik.
Så innser jeg at vi begge tenker slik.
Og deretter lurer jeg på
om det er dette som gjør det verdt det?
Er det det?
At jeg vet at du tenker nøyaktig det samme som meg?
For så lurer jeg på om vi begge tenker slik på grunn av det vi driver med.
Er vi flinke til det vi gjør fordi vi tenker slik?
Alle tenker slik. De sier det bare ikke.
-Sivile tenker ikke slik. -Drittprat.
-Ingen stoler på noen. Vi innrømmer det. -Ja vel. lnnrøm det.
-Jeg? Du først. -Hvorfor det? Hva er det jeg skjuler?
Dette var vel ingen tilfeldighet?
At vi møttes her?
Du kom for å finne meg.
-Det ville du vel likt. -Men jeg har rett, ikke sant?
For du kom for å finne meg?
Men hvorfor? Bare for dette?
-Er ikke det nok? -Ikke for deg.
Hva driver vi med, Claire?
Kan du tenke deg å leve slik?
-Hvor gøy vi kunne hatt det? -Har vi ikke nok problemer?
Med mye penger.
-Fortsett. -Hvor mye tror du vi trenger?
-20 millioner dollar? -Jeg tenkte på 40.
Hva gjør man for å få tak i 40 millioner?
Jobbe privat.
Være smart.
Og heldig.
Hvor smart?
Smart nok til å velge riktig partner.
-Og med privat, mener du... -Konsern.
Og med heldig?
At man er et sted hvor noe skjer.
Er der først, og hører det først.
-Noe internt. -Noe stort.
-Men gjøre det riktig. -Gå dypt inn. Bruke god tid.
Kjenne veien ut før man går inn.
-Vet du hva jeg tror? -Jeg tror du liker ideen.
-Jeg tror du har savnet meg. -Jeg tror du avbestilte vekkingen.
Da er vi skuls.
Oppfattet.
Så du bare blir der.
Nei, vi er rett rundt hjørnet.
Jeg venter.
-Går han? -Ja.
Så veldig enkelt og grunnleggende.
Planen er god. Det er opp til ham.
Han har godt rykte på seg.
Garsik sier at alt går i oppløsning om seks dager.
Hvis du har en bedre idé, kom med den nå.
Nemlig. Sett i gang.
-Huff da. -Unnskyld meg.
Se på dette. Jeg er så lei meg.
Her snubler jeg rundt og griser til.
Se på dette. Gikk det...
Det gikk bra.
Hva var det før jeg kom?
Appletini.
Det høres godt ut. Var den god?
Veldig god.
Da tar vi to av dem.
Kommer eller går du?
Jeg våknet i Knoxville og skulle ha overnattet i Belgia,
men her sitter jeg i New York og venter på en appletin.
Så jeg er ikke sikker.
-Faren min var fra Tennessee. -Du tuller. Hvor da?
-Vest i delstaten. -Hvor?
Bare en liten by. Den ble faktisk oppkalt etter familien min.
Må jeg gjette?
Bofferd.
-Gi deg! -Hva er det?
-Tuller du? -Slett ikke.
Jeg pleide å fiske i Bofferd. Jeg vokste opp i Darnum, nabokommunen.
Det er navnet mitt! Bofferd. Barbara Bofferd. Se.
Se her.
Burkett Randle - Barbara K. Bofferd Reiseavdeling
Jøsses.
Hyggelig å møte deg, Barbara. Jeg heter Jimmy Tierney.
-Du ser ikke ut som en Jimmy. -Det er faktisk James.
Eller faktisk dr. Tierney. Unnskyld meg.
Ja, fikk du tak i dem?
Er det ingen som kan hjelpe meg?
Hva, og vente på flyplassen hele natten?
Det blir 26 dollar.
Nei, nei. Det er ikke din feil. Ja. Takk.
Reiseproblemer?
Ja.
Jeg er pediatrisk hjertespesialist.
Vi åpner en klinikk i Etiopia, og teamet min venter på meg der.
Jeg skulle fly til Brussel i kveld og så videre til Nairobi,
men billetten min ble rotet bort. Så jeg har avgang i morgen tidlig,
men nå er det visst for sent å få billett,
så jeg må vente hele natten på flyplassen
for å være sikker på å få plass på flyet.
Alt du trenger er en flybillett til Brussel i morgen tidlig?
Vennen min, det er jobben min.
Burkett & Randle Reisetjenester
Vi må være stille.
Ikke se! Du ser.
Jeg kan ikke tro at jeg gjør dette.
-Gå tilbake. Jeg vil se det én gang til. -Få inn alt.
-Pass eller tillatelse? -Der! Hva står det?
-Her eller her? Les denne. -Hva står det?
Hvorfor ikke tre terminaler?
-Utrolig at vi bare har to. -Hvor mange øyne har du?
Herlighet, Duke!
-Du tar med deg det, ikke sant? -Hvordan det?
-Fikk du ikke tekstmeldingen? -Jeg vet ikke. Jeg gikk nettopp ut.
-Leste du notatet mitt forrige måned? -Hvilket?
Sårbarhet på reisekontoret.
Jeg husker ikke.
Vi sees der oppe.
Hva ser vi på her? Gi meg et anslag.
-Cirka 10, 12 minutter. -Og så får jeg alt?
Seks år med reisebestillinger.
-Åtte minutter. -Flott.
Greit.
Flott jobbet, Ray.
Enestående.
-Hvem er denne fyren? -Vi er ikke sikre.
-Herregud. -Er dette dem på skrivebordet?
Er han agent for Equikrom?
Om han er det, er han ny. Vi har ikke registrert ham.
Vi tror de bruker nye folk.
Jøss. Få denne dama hit.
Jeg tenkte jeg kunne avhøre henne på reisekontoret.
Skremme dem litt. Se om...
Nei, jeg vil ha henne hit. Og ikke fortell henne noe.
-Jeg tenkte bare... -Og Claire avhører henne.
-Men jeg skrev notatet, Ned. -Nei.
Jeg vil at hun skal snakke med en kvinne.
Antakelse A. Burkett & Randle har et nytt produkt.
Antakelse B. De utviklet det ikke internt.
Enig.
Så vi tok for oss alle virksomhetene B&R kjøpte opp de siste 18 månedene.
57 oppkjøp.
Vi strøk alt hvor produktet var kjent eller på markedet allerede.
-Vi endte opp med... -Tjueåtte, 28 virksomheter.
Vi har ikke tid til å gå i dybden på noen av dem.
Så vi leter etter mønstre.
l går kveld laget Dale en tidslinje, og vi fant en dag i mars
da B&R kjøpte sju virksomheter på én dag.
-Er det normalt? -Nei.
Så de skjuler noe.
-Hva skjuler de? -Noe i Dunwoody i Georgia.
Vi la reiseplanene over kalenderen.
Det var utrolig stor trafikk i sommer
mellom New York og Dunwoody i Georgia.
Howard Tully reiste dit minst seks ganger,
og ingen av reisene ble rapportert offentlig.
Hva i helvete er det der?
Noe som heter Formavale Labs.
Jeg tror vi må få guttene dit straks.
Hvor skal han?
Det var måten han snakket om barna på.
Han skulle hjelpe de små barna og lege de knuste hjertene deres.
Jeg vet jeg skulle visst bedre, og jeg er egentlig ikke godtroende.
Men de små barna og de små hjertene deres...
Jeg følte meg spesiell fordi jeg kunne hjelpe ham og barna.
Og han var kjekk, jeg innrømmer det.
Alt falt ut av lommene hans. Sjarmerende.
Jeg mener spesiell.
Som om jeg var den eneste i verden.
Har noen fått deg til å føle deg spesiell?
Kanskje det skjer hele tiden for deg.
Ja, du har antakelig en som får deg til å føle deg slik hele tiden.
Men jeg blåser i det.
Gjør det du må. For vet du hva?
Jeg elsket det!
Det var verdt det.
Det var så verdt det.
Det var så utrolig verdt det.
LONDON For 18 måneder siden...
-Hallo? -Hei, det er meg.
-Du er her så tidlig. Jeg kom nettopp. -Jeg løp.
-Gikk det bra? -Ingen problemer. Du føles så god.
Du kom så fort.
Beklager, men to måneder er altfor lenge.
Fremskyndet du avtalen? Gikk du inn tidlig?
Det gikk bra.
-Men du gjorde det, ikke sant? -Hva da?
-Sa det til dem. -Selvsagt.
-Og det går bra for deg? -Det må det, vel?
Hvordan?
Hvordan...
Hvordan gjorde du det?
-Bare gikk du inn og sa: "Jeg slutter"? -Noe sånt.
-De prøvde vel å overtale deg? -Egentlig ikke.
De var vel ikke glade? Det kan ikke ha vært så enkelt.
Hva er det du prøver å si?
-Du gjorde det ikke. -Stopp en hal.
Ikke tale om at de lot deg gå.
-Vent. -Bare stemplet du ut? Bare gikk?
Nei, nei. Vent nå litt.
-Svar på spørsmålet. -Ba de deg bli?
-Du unngår spørsmålet. -De gjorde det.
-Dette er klassisk. -De ba deg bli.
-Jeg kjenner rutinen. -Sluttet du eller ikke?
Nekt for alt. Ikke innrøm noe.
-Kom med motanklager. -Det er det du gjør.
Jeg spurte deg hvordan det gikk og du unnvek!
Hvordan det gikk? Jeg avsluttet nettopp en 1 2 år lang karriere i Ml6.
Jeg signerte papirer om taushetsplikt,
tok en løgndetektortest, leverte inn akkreditiver,
gikk fra den eneste jobben jeg har hatt,
og nå får jeg et tydelig inntrykk av
at du forandret mening, beholdt jobben og lot meg i stikken.
De tryglet meg om å bli, på en måte.
Du kunne ikke ringt og sagt det i morges?
Jeg kunne ikke ta sjansen.
Du er utrolig.
-Jeg ble fullstendig overrasket. -Jeg kan ikke tro dette.
Håper du beholdt passene dine.
Hva gjør jeg? Jeg kan ikke gå tilbake.
Du må levere et par for syns skyld, men...
Jeg er ferdig.
...vi trenger noen gode pass.
Hva snakker du om?
Jeg tok alt jeg fant.
Etter at de tryglet meg.
Din snik.
lnnrøm det. Du stoler ikke på meg heller.
DUNWOODY lNDUSTRlOMRÅDE
Så, den totale anleggsplanen.
Hvis du er interessert i begge byggene, for begge er ledige nå.
Cirka 2000 kvadratmeter. Ventileringen er regulert.
Separate filtreringssystemer for laboratorium, kontor, lagring og lasting.
-Det er rent og pent. -Ja.
De forrige leieboerne etterlot seg det skinnende rent.
Hva drev de med?
Formavale? Ikke vet jeg. En slags bioteknologi.
De så på det, brakte inn utstyr og det var det siste vi så av dem.
De kjørte til og med ut sitt eget avfall.
Cronin Partiz. Ronnie Partiz.
Dr. Ronald Partiz.
Dette er for 10 år siden i Albany.
Han er femten år på det bildet, går ut av videregående
og er en smart guttunge.
Han får studere gratis ved Cornell.
Finner veien til den biokjemiske avdelingen.
To år senere studerer han medisin.
Han er 18 år og forsker sammen med noen tungvektere,
får gode skussmål og cruiser av gårde.
l 1999 får han utgitt en artikkel i en blad som heter Amerikansk dermatologi.
-Om? -Noe med en sopp.
Hva slags sopp?
-Det spiller ingen rolle. -Alt spiller en rolle.
Han plagierte den. Stjal den. Han ble tatt umiddelbart.
Han ble utvist fra Cornell og begynte å jobbe i foreldrenes garasje,
hvor han jobbet på en slags hudkrem.
Ja, noe som ble kalt...
-Hva da? -Vårhud.
Han prøvde å selge den til helsekostbutikker der oppe.
Er du sikker på at dette var en krem og ikke en lotion?
-For mange vet ikke forskjellen. -Jeg vet ikke.
Vi må finne det ut, Duke.
Hvis det er en sjanse for at denne fyren er Tullys hemmelige våpen,
trenger vi mer enn de jævla eksamenskarakterene hans.
Du må få tak i denne kremen!
Han gikk konkurs, Dick. Det var en fiasko.
Vi tror ikke kremen er svaret.
Nå går Ronnie Partiz dypt under jorda.